Geopark
Dve študentky, ktoré s nami trávili čas na zastávke nám vysvetlili ktorý autobus si máme vziať. Dokonca nám na papier napísali aj odkaz pre šoféra v čínštine, aby vedel kde nám má zastaviť a dať znamenie na vystúpenie.
„čoraz viac sa dala sledovať pozornosť , ktorú sme na seba nevedome pútali“
Geopark sa nachádzal hneď vedľa rovnomenného mesta na poloostrove, ktorého dĺžka od vstupnej brány je skoro 2km. Zo zastávky to bolo asi 10minút pešo. Šofér nám ukázal, ktorým smerom máme ísť a už sme sa aj rútili k druhému cieľu tohto dňa. Ľudia rôznych tvárí a osudov sa premávali jednou trasou. To bolo znamenie pre nás kde bude spomínaný geopark. Ani tu sa mi nepodarilo zbadať nejakého ne-aziata a čoraz viac sa dala sledovať
„pozornosť , ktorú sme na seba nevedome pútali“
Pri vstupe do Geopark -u sa koncentrácia ľudí niekoľkokrát zväčšila. Bolo to aj tým, že hneď vedľa stál vodný park s kosatkami a delfínmi, ktoré robili šou ako v amerických filmoch. Priznám sa, že zábava tohto charakteru ma moc neláka. Samozrejme je to úžasné keď sa človek dokáže takto zosynchronizovať so zvieraťom. Pre mňa je vzácnejšie si pozrieť zver v ich prirodzenom prostredí. Po chvíli v tlačenici medzi ľudskými telami ma celý geopark omrzel. Navrhol som Julke či si to nerozmyslíme lebo stáť v tej rade a potom sa tlačiť je pre mňa „kríž“. Julka zachovala odhodlanie a práve vďaka tomu sme prešli bránami parku.
„kamenná princezná“
Najväčším lákadlom mala byť skamenelina, ktorá sa za tie dlhé roky zvetrala do zaujímavého tvaru. Jej dnešná podoba je v tvare podobnom ľudskej hlavy. Aj preto sa volá „Princesse“. Niekoľko metrov od vstupnej brány prišiel šok a sklamanie. Stáli sme pri nej. Čo bolo zdrojom nášho sklamania bol fakt, že táto hlava nebola z kameňa ako ju všade opisovali, ale kópia odliata zo sadry. Obaja sme boli z toho dosť znechutený, no ja asi ešte viac lebo keď som si v hlave pospájal, že sa mi tu nechcelo čakať v dlhých radoch a tlačiť sa v úmornom teple. Posunuli sme sa teda opäť ďalej v smere navigačných šípok ale už bez eufórie. Chvíľu sme sa ešte motali po náučnom chodníku, ktorý vo viacerých jazykoch informoval o vzniku geopark -u. Netrvalo dlho a podarilo sa nám dostať na otvorené priestranstvo
Julkinou prácou bolo pózovať pre domácich turistov
Až tu bol skutočný geopark vytvorený na poloostrove zo žltého pieskovca. Útvary, ktoré sa dali sledovať boli priam očarujúce! Obom sa nám na tvárach vyčarili stratené úsmevy a telo zaplavil nával endorfínov. Hneď som vytiahol foťák a vrhol sa na prácu ako šelma na svoju korisť. Julkinou prácou bolo pózovať pre domácich turistov. Bolo to chvíľkami až komické. Mal som pocit, že tí ľudia neprišli kvôli skamenelinám, ale kvôli Julke. To bola výhoda aj pre mňa, lebo som sa mohol venovať foteniu bez pocitu viny, že ona svoju prehliadku už skončila a ja sa tu stále motám, plazím a krútim ako had s fotoaparátom „nalepeným“ pri oku.
Na stanici v Keelung -u sme skoro zmeškali vlak, ktorý nás dvojhodinovou „exkurziou“ spoza okna trochu viac zoznámil s ďalšou časťou krajiny. Prežili sme krásny deň a unavený sa ubytovali v meste Hualien, kde nás čakala krásna izba v Culinan Hoteli.
Leave A Comment